Ikke fordi du fortjener det.

Jeg husker da jeg fikk åpenbaringen av Guds nåde. Jeg hadde selvsagt skjønt det da jeg ble frelst, men det var som om denne enkle sannheten som er selve inngangen til troen, hadde endret seg underveis og siden 1987.

Jeg ba denne bønnen til Gud i 2001. - Du kjenner meg, og jeg kjenner deg. Kan ikke du bare ta meg hjem til deg (himmelen) når det er tiden for dette, og så kan jeg droppe alle disse møtene og aktivitetene jeg er med på?
Det er i orden- sa Gud. Jeg kjente 10 tonn med byrder lettet, og jeg visste at det var Gud som hadde svart meg.

Jeg tenkte. Dette er for godt til å være sant. Gud krever ikke av meg at jeg gjør alle disse aktivitetene. Jeg bestemte meg raskt for å bare hvile.

Det gikk 2 år hvor jeg bare dyrket felleskapet med Gud, og bare frydet meg over hans frelse. Jeg brydde meg ikke om hva andre mente om dette. Jeg bare visste hva Gud hadde sagt.

I 2003 begynte jeg på bibelskolen på OKS, og fikk der undervisning i nettopp denne åpenbaringen.  Det var en helt spesiell tid, da også Åge Åleskjær hadde fått nytt lys over grunnsannhetene i Guds ord.  Jeg opplevde å være på rett sted til rett tid. Ikke fordi jeg fortjente dette, men fordi Gud er bare god.

Evangeliet betyr budskap, og ett budskap som høres for godt ut til å være sant. Men det er sant. Ja, det er så herlig at det må erfares på hjertenivå. Ord rekker ikke alltid til. Det nærmeste vi kommer er Guds ord. 

Luk 11.9-
Derfor sier Jeg dere: Be, og det skal bli gitt dere. Let, og dere skal finne. Bank på, og det skal bli åpnet opp for dere.
For hver den som ber, han får, og den som leter, han finner, og den som banker på, skal det bli åpnet opp for.

Takk Gud for at vi får det ufortjent, og bare pga hans store nåde.